Broder.
Lord Beothric.
Han är dödligt sårad.
Broder... du är kung nu.
Regera väl... som far skulle ha önskat.
- Eirick. - Broder!
Alla har en historia att berätta om sina liv.
Min berättelse börjar den dagen jag dog.
I naturen förekommer det ibland-
-att solen blir röd, samtidigt som månen korsar dess väg.
Det kallas "Blodförmörkelsen". En tid då porten kunde öppnas-
-mellan himmel, jord och helvete.
Vikingarna kallade det för Valhalla, Midgård och Helheim.
Vikingagudarna använde heliga reliker som nycklar-
-för att låsa portarna och att regera över människan.
Med tiden bleknade sagan till en myt. Människan övergav vikingagudarna-
-och tog till sig den nya kristna Guden och hans Son.
Men en Gud, Åskguden, glömde inte.
Han beslöt att anta mänsklig form, hitta nycklarna-
-och återinrätta vikingagudarna, för all evighet.
Ro!
Jesus! Nordbor!
Slå larm! Slå larm!
Gud från Gud, ljus från ljus.
Rättvis Gud, från rättvis Gud.
Född men icke skapad, för att vara med Fadern.
- Av vilket allting danades. - Nordbor! Nordbor!
Vikingarna!
- De har kommit för det. - Stäng dörren!
- Ingen inträder i klostret före mig. - Nej, min Herre.
Gud är vårt svärd. Tron är vår sköld.
- Var är klostret? - Den vägen, min herre.
Vik hädan! Det här är Guds hus!
Jag är en Gud!
- Hädelse! - Tystnad!
Jag är Thor, son till Oden, bror till Balder.
Jag har kommit för det, som inte är ditt, din Guds, eller hans sons.
- Halsbandet. - Det är en helig relik.
- Verkligen. - Det är Maria Magdalenas halsband.
Du är ingen Gud.
Ditt blod flödar lika rött som hos en människa.
Idiot. Även Gudar måste färdas i mänskliga kroppar här i Mittens Rike.
Blev inte din egen Jesus genomborrad och krossad?
Min Herre, vi är redo att segla med tidvattnet.
Jag ska ge dig det du verkligen önskar, närhet till din Gud.
Förlåt mig, gamle vän.
Säg ditt ärende.
Lord Frey.
Det är inte nödvändigt, min vän. Stå upp.
Gud, stanken av björn är verkligen stark.
Bättre att jag stinker av hans blod, än han av mitt.
Eirick Bloodletter. Hög klanhövding av Jomsberg. En jägare.
Jag var aldrig förtjust i det namnet.
De flesta av din sort skulle döda för att få ett sådant namn.
- Skål. - Skål.
Eirick...
Ett decennium i de här skogarna. Hur har du behållit din intelligens?
Jag skulle ha förlorat den fortare om jag inte hade stannat kvar, min Herre.
Och du har lyckats hitta en frid, här uppe bland björnar och vargar?
- Det har jag. - Då är mitt hjärta tungt.
Lätta upp det med vad du kom hit för att säga.
Jag har nyheter om det kommande kriget.
Thor har återvänt till Midgård och tagit till sig de norra kungarnas dödliga.
Trøndelag.
Det finns oro i världen.
Jag var där, Eirick... vid striden i den gamla tiden.
Jag såg vad det skulle bli av den här världen när Jotunn Giants släpps lös.
Jag ville inte se sådana saker igen.
Thor är här för att öppna portarna till Valhalla, Midgård och Helheim.
Du måste stoppa det.
Hur? Jag är en människa. Jag är ingen match för en Gud.
Men du är inte bara en människa. Du är mycket mer.
Vanliga män återvänder inte till livet.
Min syster gav dig livets gåva, på grund av hennes kärlek till dig.
För åratal sedan, lyste du upp hennes värld med din kärlek.
Den ultimata kärleken. Den mellan en man och en Gudinna.
Hon förde dig tillbaka eftersom hon inte kunde klara världen utan dig.
Hon bad aldrig om något i gengäld.
Eirick?
Freyja.
Lev...
...min älskade. Lev.
Eirick, du är en odöd. Endast en odöd...
...kan passera genom Helheim och återgå till Midgård.
Inte ens en Gud, inte ens jag, kan komma in och återvända, men du kan.
Det finns ett förgyllt horn i Helheim.
Blås i det en gång, framför Thor, det förstör Thors människokött-
-och skickar tillbaka honom till den andevärld han hör hemma.
Du kan vägra.
Du kan stanna här.
Men passagen kommer att öppnas under den kommande Blodförmörkelsen.
Hämta hornet, ta det till Henge of Stones, i fortet vid Trondheim.
Blås i hornet där, och Thor kommer att besegras.
Det du begär av mig är omöjligt.
Jag skulle ha valt en svagare man, då hade det varit en enklare uppgift.
Gå först till Osberg.
Där kommer du att finna en trollkarl vid namn Alcuin.
Han kommer att leda dig till helvetets portar.
Vind i ryggen, viking.
Klar himmel ovanför.
Istället för att stå där och titta, kan du komma hit och hjälpa till.
Jag borde ha vetat att det var du. Stanken av björnskit är milsvid.
Så är det sagt.
Jag må säga att det är skönt att se dig.
Trots skitdoften är du fortfarande min kung, även om du ser ut som en eremit.
Inte nu längre.
Jag behöver din båt.
Jag visste att det inte var en artighetsvisit.
Jag ska vara ärlig mot dig, den är inte min längre. Den tillhör en annan.
Men jag har en känsla av att vi kan ordna något.
- Vi måste hämta den i Osberg. - Osberg? Dit ska jag. Sedan Trondheim.
Tja, det är en lång väg, bäst vi går.
Nej, Sven. Min resa är farlig. Du har en hustru, familj, barn.
Ja, men jag är först och främst viking.
Ge mig en stund att samla ihop mina saker och ta farväl, så återkommer jag.
Du vet, det är tio år.
Tio år.
Jag trodde du skulle komma tidigare.
Hej, min vän, kan du ge oss en åktur till Osberg?
Osberg? Alla reser norrut, inte österut. Kungarna i Trøndelag spenderar silver-
-som de har en hel gruva av det. Trä, järn, krigare.
Allt som kan fraktas norrut för kriget, köper de. Vad har ni för ärende i Osberg?
Skit i det du.
Tja, kan ni betala?
Ja, vi kan betala dig i päls.
Om ni var jungfrur, skulle jag ta er "päls" som betalning.
Kom igen. Hjälp till.
Hjälp, hjälp.
- Hjälp! - Det finns någon inuti.
Bry dig inte om det. Det är bara en slav.
- En man som är gulfärgad? - Vilka är ni?
Han kanske är en lapp eller en dvärg. Alldeles för ful för att vara en tomte.
Fan ta dig.
- Jag ska döda honom. - Sluta!
- Släpp honom. - Vad?
Du hörde mig. Släpp honom.
Det är dem.
Välkommen till Osberg.
Trodde ni att ni kunde bråka med Ustus, och överleva?
Lägg ner era vapen, så kanske du får leva och ångra de orden.
Smarta tungor sladdrar inte så mycket. Döda dem.
Du befriade mig, jag återbetala skuld. Vi kvitt.
En guling måste vara värd mycket.
Vill du följa med oss?
Mat.
- Jag söker kung Karl Rödskägg. - Vad vill du?
Säg att Eirick Bloodletter av Jomsberg, önskar söka hans råd.
Alcuin, trollkarlen. Konstig man.
Jag förstod mig aldrig på hans tankar.
Nå, han är inte längre med oss, som ni kan se.
Jag är rädd att ni har kommit några månar för sent-
-ingen av oss kommer att sakna honom så väldigt mycket, skulle jag tro.
- Vad hände? - En liten grupp krigare, goter-
-kom för att idka byteshandel. Det var det sista vi såg av Alcuin.
Goter, de har tagit honom till Gotland.
Ja, Gotland. De måste har tagit honom till sin ledare, Heflar.
Efter vad jag förstår, är han inte särskilt förtjust i besökare.
Hur som helst, om ni uppriktigt vill hitta druiden Alcuin, behöver ni båtar.
- Vi har ett skepp. - Då kommer ni att behöva män.
Ni kommer att få slå er igenom.
Ja, här, här.
Tack, min kära. Ett nöje, som alltid.
Nå, hur som helst, låt mig se vad jag kan göra för att hjälpa herrarna i kväll.
Under tiden, låt oss dricka!
Förresten...
Vem är er vän?
Vi hittade honom.
Jag tror att han kan vara en tomte. Men han kämpar som en valkyria.
En tomte, säger du.
En stor jävel, inte sant?
Yang Fu Sun.
Yang? Är det ditt namn?
Eirick.
Sven.
Karl.
Eirick.
- Shh-fen. - Det är nära nog.
Yang.
Underligt namn för en underlig man.
Shh-fen. Hemskt namn på, en ful man.
Skål.
Vänner!
Fränder.
Klanhövdingar.
Stormän.
Bara goda kamrater, va?
Och resten av er jävlar.
Vi har gäster.
Gäster med stor berömmelse och bistert anseende.
Välkommen, Eirick Bloodletter, en gång kung av Jomsbergs.
Samma Eirick, som krossade den danska armén vid Jylland!
Som kämpade i underläge på Själland.
Och... rygg mot rygg med sin stora vän, Sven Stavanger-
-kämpade de från lunch till kväll.
Eirick Bloodletter.
Så... älskad...
...av den stora gudinnan Freyja, så när han slogs ner i strid-
-reste han sig, reste sig, reste sig...
...av hennes gudomliga, ingripande.
Kom nu, broder, kom. Låt oss se ditt ansikte, sir.
Ansiktet, som fram till i kväll, endast var känt i legenderna.
Sir!
Jag står här idag för en Gud har bett mig att skriva en sång-
-för folk att sjunga under kommande år. En dyster sång kan det tyckas.
Det kräver en resa till Helheim och tillbaka.
Ändå är vi vikingar orädda för allt helvetet kan slunga på oss.
Så om någon man här skulle vilja vara en viking, kom. Följ med mig.
- Inte exakt något inspirerande tal. - Det var ett tag sedan.
Det menar du inte.
Vi får ro vår jävla båt själva till Gotland.
- Jag är Olav, son till Rödskägg. - Välkommen.
- Och jag är Gregor, också en Rödskägg. - Välkommen.
Någon annan?
Nu sticker vi.
Yomar.
Jag är jägare, och min båge är din.
Tack.
Jag heter Henrik.
- Blir det någon strid? - Det blir det, gosse.
Då är jag med dig.
- Någon chans för guld? - Inte riktigt.
Tja, så lite som vi gör här...
- Kan du hantera en gammal jävel som mig? - Det kan vi.
- Bernard. - Kvinnor och barnamördare.
Jag frågar igen.
Några fler män?
Brynna den Rättvisa. Dotter till Hildegard, vindtolkare.
Det här är ingenting för kvinnor.
Tack, bröder.
En skål! Skåla nu!
För att hedra, att ära, till en tapper död-
-och sedan vidare till hjältarnas hall. Skål!
Skål!
Snälla, ta ett av mina skepp. Inte den här... den här hinken.
- Flyter den? - Varför bry sig?
Mannen lovade dig en bra död, och att drunkna är så gott som något.
Olav har rätt, vi borde ta ett långskepp.
Nej, nu ska vi passera obemärkt. Förhoppningsvis på hemvägen också.
Sven, jag sa till dig att kvinnan inte fick följa med.
- Jag är rädd att hon måste. - Varför?
Du minns samtalet vi hade om båten?
Det är den nya ägaren.
Och kapten, du är besättning på mitt skepp.
Du gör som jag befaller liksom alla män här kommer att göra.
Om du inte gillar det, hoppas jag att du kan simma bra.
Min Herre, vi hade bara framgångar.
Vi plundrade så långt söderut som till Spanien, över Anglehavet-
-och ned på floderna, så långt som till byn Paris.
Men fortfarande inte ett ord om Helheims horn.
Den som besitter hornet, besitter makten att stoppa mig.
Min Herre, jag kan inte förstå hur.
Våra krigare och våra fartyg är redo.
Kristendomen ligger vid våra fötter.
Med dig, en Gudsdanad, kan ingenting stoppa oss.
Även en Gud kan stoppas.
Jag vet att du hade inget val än att ta mig med.
Men den här vinden kommer inte att avta.
Vad vet en kvinna om vindar och vågor?
Lika mycket som någon, vars mor dog i barnsäng-
-och vars far tog henne med på långbåtar.
Jag har seglat på de stora haven till Angle Isle och Grönland-
-och lagt kurs mellan berg av is.
Jag har varit skeppsbruten på Great Island-
-och dog nästan av törst, legat i stiltje på Suckarnas hav.
Kanske kommer resan till Helheim att bli lättare än så.
Du kan fortfarande ha fel. Vid skymningen, kommer vi alla att ro.
Och jag säger att vi inte gör det.
Vi går förbi Gotland, till fjorden i Jorgumandr.
Wolfred, ta femtio män.
Ni! Vakta, Henge of Stones.
Det har börjat.
Jag kan känna det onda blodet.
Det är vad som händer, när främlingar sover bredvid dig.
Jag kan känna stanken av en förrädare bland oss.
Män är bara så upptagna av vindar.
Eirick, Eirick.
Land, tomten.
Gotland. Vi är här.
Det är alldeles för tyst för min smak.
Håll ihop.
Jag fick en.
Henrik!
Till Helheim!
Bloodletter!
Eirick!
Tornet är där uppe.
Gud, vilket fängelse.
Fängelse för en jordens trollkarl. Ingen kontakt med marken.
Är du Alcuin?
Heflar av Goterna, var många saker.
Ingen av dem var dygdigt, de flesta av dem var list.
Jag har dig att tacka för hans död, klanhövding av Jomsberg.
Känner du mig, trollkarl?
Jag såg möjligheter med din ankomst.
Kan du släppa ner mig?
Om du lovar att ta mig till Helheims port.
Alla kan hitta den porten. De flesta gör det.
Jag planerar att återvända.
Inget som korsar bron kan någonsin återvända, klanhövding av Jomsberg.
De döda känner mig som en av sina egna.
Ah! Freyjas jordiska älskare.
Jag hörde talas om det, men trodde det inte.
Jag hör många saker från många röster, Eirick Bloodletter.
Kan du hjälpa mig?
Jag ska visa dig vägen.
Nära är det till en mans hjärta, om någon verkligen söker det.
Sänk ner mig, snälla.
Snälla. Släpp ner mig.
Soldater kommer från norr.
Många hästar. Du har mäktiga fiender, Eirick.
Kom, trollkarl. Tiden rinner ut.
En trollkarl hölls fången där, sire. Det var som ni sa: en järnbur, utan tak.
Nu ska vi se, om han är allt du tror att han är.
Vem är den här uslingen?
Min... Min Herre...
...plundringsskepp, dödade våra män-
-dödade vår store kung Heflar, och tog druiden.
Vem tog druiden?
Jag hörde druiden kalla honom vid namnet, Eirick, klanhövding av Jomsberg.
Heflar kallade honom...
Bloodletter.
Eirick Bloodletter. Ett fint namn.
Känner ni honom, sir?
Vi återvänder till Trondheim. Det är avslutat.
Min Herre, vi måste väl ändå förfölja dem.
Nej. Han kommer till mig.
- Är det långt kvar? - Åh, inte långt nu.
I Helheim, är det mycket du måste se upp med.
Men en sak kan du inte undvika.
Vid ingången till Helheim ligger en mäktig hund, vid namn Garm.
Han har inga ögon, men han kan lukta sig till levande, och döda.
Du kan inte fly.
Där är det!
- Hur kommer jag dit? - Simma långt och djupt.
Följ strömmen, den blir kallare och kallare, ner till djupet.
Där kommer du att se portarna.
Eirick, är du säker på det här? Det är vansinne.
Ja! Vansinne det är. Allt mod behövs.
Du kommer att behöva talg.
Är du rädd?
Skräckslagen.
Det bör du vara.
Jag vet inte om du är den modigaste, eller största idioten, jag har träffat.
Om jag inte är tillbaka vid soluppgången, res hem.
Se bara till att du kommer tillbaka.
- Eirick, gå? - Eirick, gå.
- Yang, inte gå? - Yang, inte gå.
Full vind med dig, min vän.
Klar himmel ovanför.
Simma långt och djupt.
Följ strömmen, den blir kallare och kallare, ner till djupet.
Där kommer du att se porten.
Fader.
Av alla plågor på den här platsen-
-orsakar det mig mest smärta, att se dig här.
Jag har alltid trott att du skulle stå på Odins högra sida.
Jag var skuggan av en kung. En ynkrygg av värsta slag.
Alltför rädd för att leva.
Dörren till himlen öppnades aldrig för mig.
Här har jag varit, här jag ska stanna.
Hur visste du att jag var här?
En viskning i mitt öra.
Det här är en plats för pina.
En plats för återbetalning.
Eirick, du är inte min son.
- Lögner. - Vi är de döda!
Lögner erbjuder ingen tröst här.
I sanning är du inte min son. Din mor visste ingenting.
Han kom, hade mitt ansikte, min framtoning, och hon blev bedragen.
Du är min far, oavsett om du tillverkade mig eller inte.
Varför är du här!?
- Jag söker Helheims horn. - Och sedan!?
Då återvänder jag.
Nej, min son.
Du kommer att vara här, bland de döda, för evigt.
Inte utan strid.
Det är skillnaden mellan de levande och de döda.
Hoppet.
Kan du hjälpa mig att hitta det?
Du hittar hornet i Själaporten.
Levande.
Stanna hos oss.
För evigt.
Fader, nu!
Fan ta er!
Ni får honom inte!
Vi kanske borde segla.
Vad är det för nytta med Helheim?
Han sa det själv. Om han inte var tillbaka vid soluppgången...
Ja, jag vet vad han sa.
Men skeppet stannar på plats, och så gör även du.
Jag säger att vi reser! Vilka är med mig?
Han har varit där hela natten.
Han är nog död nu. Hur många fler av oss vill du ha dödade?
Ynkrygg. Var är din heder?
Du som mördar kvinnor och barn, vad vet du om heder?
I hela mitt liv, var jag bonde.
Sedan kom plundrarna.
Med samma blod som goterna vi dödade igår.
Brände ner min gård, min fars hem-
-dödade min fru och mina barn.
Skar upp mig, lämnade mig helt ensam.
Så det enda jag längtar efter är den döden jag förtjänar.
Så jag dödade plundrarna.
Jag dödade alla.
Jag dödade deras fruar.
Jag dödade deras barn.
Brände deras hem och deras skepp.
Och jag lyssnade på skriken, när de såg sin säd utraderas från Mittens Rike.
De tänkte ta allt jag hade, men de kunde inte ta min heder.
Och jag skulle hellre dö med heder, än att leva som en ynkrygg.
Den mannen talar som en riktig viking. Vi väntar.
Vänta. Håll utkik efter Garm, hunden från Helheim. Han är portväktare.
Jag passerade honom tidigare, han lät mig gå förbi.
Att han släpper in dig, betyder inte att han släpper ut dig.
Spring!
Vi kan inte springa ifrån honom, han känner din blodlukt.
Vänd dig om.
Vänd dig om, pojk!
Tänk väl om mig. Alltid.
Jag är här!
Tänk väl om mig, min son.
Alltid.
Saker är inte alltid som de verkar, min älskade.
Du måste blåsa i hornet framför Thor, för att stoppa honom.
Brynna, vakna.
Där är han!
- Eirick. - Va?
Du kom tillbaka.
Går det bra?
Eirick, sätt dig ner och drick det här.
- Jag träffade min far. - Nej, det gjorde du inte.
- Vad du såg var någon annans skepnad. - Nej, det var han.
- Han sa att jag inte var hans son. - Det kan inte vara sant, eller hur?
Jag växte upp med dig, jag känner igen ditt ansikte, och hans. Han är din far.
Jag fattar det inte.
Men du fick vad du kom för.
Du klarade det.
Om jag bara visste vad jag fick, när hon gav mig livets gåva.
Jag skulle ha levt, Sven. Jag svär att jag skulle ha levt.
- Jo, men det är väl inte över ännu? - Nej.
Så låt mig säga något.
Något jag borde ha sagt för länge, länge sedan.
Jag har aldrig träffat en så modig man, som är så rädd för att vara den han är.
Eirick, lyssna på mig. Du är en stor man.
Du är född att leda och inspirera män.
Men så länge jag har känt dig, har du försökt bevisa att du är som alla andra.
Men det är du inte.
Jag är glad att se er, min Herre. Jag tvivlade på att ni skulle återvända-
-och jag gjorde mitt bästa för att övertyga besättningen att segla hem.
Warick, du verkar så rädd. Oftast är den försiktige, den klokaste.
Warick den Vise. Ett fint namn för en viking.
Välkommen tillbaka.
Har du bestämt dig? Är jag modig eller en dåre?
Både ock.
Jag måste blåsa i det här hornet framför Thor. Säg vad jag ska göra.
Han kommer att vara i Trondheim vid Henge of Stones.
För Blodförmörkelsen?
Ja, men du kommer att få möta Trøndelags samlade arméer.
- Vi har en armé. - Lång tid har förflutit.
Tror du att din bror kommer att bli glad över att se dig?
Nej.
Eirick Bloodletter. har blivit, Eirick Harrower of Hell.
Men min historia är långt ifrån över.
Jag måste nu göra en resa till den plats jag fruktar mest. Hem.
Med hornet och Lord Frey och Frejyas beskydd, skulle alla klara sig bra-
-och Jomsberg skulle återigen kämpa med mig.
Men ingenting förberedde mig för sveket som skulle komma.
Sven, kasta i ankaret.
Titta! Jomsberg!
Det här känns inte rätt. Alla borde inte gå iland.
Jag kan stanna kvar, om du vill.
Du kanske ska behålla Yang. Han är ett pris, för män som håller slavar.
Det där är säkrast hos mig.
Yang, inte gå? Bra.
Brynna, du stannar kvar. Håll ögonen på Alcuin.
Säg ert ärende. Det här är fästningen Jomsberg. Vi vill inte ha besökare.
Vill ni inte ha besökare?
Tänk om den besökaren drog din medvetslösa kropp ur havet vid Själland?
- Eirick? Är det du? - Det är det.
- Välkommen hem, min Herre. - Trevligt att se dig, gamle vän.
Det går knappast en måne, innan våra svärd kommer till användning.
Vi kämpar bara för guld nu. Inte som i gamla dagar.
Inget mer rusande ut i desperata strider mot fruktansvärda odds.
Inga fler räder.
Vad skulle din far säga. Jomsberg? Legosoldater till högstbjudande?
Jag tänker inte ifrågasättas av dig i den här salen igen, Jorgen!
Om du inte gillar det, ge tillbaka din del och gå!
Lord Beothric, och stora härförare av Jomsberg. Eirick, son av Alfred.
Låt min bror stiga fram.
Beothric. Broder.
Eirick. Jag trodde inte att jag skulle få se dig i den här salen mer.
Jag trodde aldrig att jag skulle komma. Men nu när jag har... känns det bra.
Men jag måste säga att er gästfrihet lämnar lite kvar att önska.
Ni har inte ens erbjudit oss en klunk vatten, än mindre något starkare.
Vi dricker mjöd i den här salen, för att fira, och för att sörja.
Din närvaro är inte anledning till något av det.
Vi blev varnade att du skulle komma. Kom du hit för att återta vår fars tron?
Broder, nej.
Men se dig omkring, broder.
Ser du den fattiga grannlåten från vår fars tid?
Nej, det gör du inte.
20.000 guldmynt, betalade den bysantinske kejsaren-
-för en skvadron av våra krigare.
Arthur of the Angles betalar mig 30.000 i silver-
-så att hans tron ska vara säker.
För jag, den yngre brodern, och mindre värd, sitter på tronen-
-och vårt rike är välbärgat. Och nu har du kommit.
Du har fel bror. Jag kom inte tillbaka för kronan.
Jag har blivit beordrad av Gudarna att ta en strid med omöjliga odds.
- Mot vem? - Guden Thor.
Thor?
Bara för att han kom tillbaka från de döda, tänker han ge sig på Åskguden.
Jag kom hit för att be om din hjälp, inte för att bli hånad.
Nej, broder, jag kan inte tillåta dig att gå.
Ett ypperligt tillfälle för alla som föraktar mitt styre-
-en galjonsfigur för dem som skulle störta mig?
Förlåt mig, broder.
För bort dem! Visitera dem, och ge det ni hittar, till mig!
Ursäkta. Förlåt, förlåt, förlåt.
Varför inte ge Lord Beothric vad han vill ha?
Då hade vi inte behövt göra det här.
Någon kommer. Och det är ingen av de våra.
Är ni vänner till min Herre Eirick?
Det är vi.
Vet då det här: Han har blivit förrådd. Han och hans vänner är i fängelsehålan.
Jag kan ta er till tornet, som edsvuren kan jag inte höja svärdet mot mina bröder.
Men ni kan få ut honom, och tillbaka till båten.
Eirick behöver oss.
- Eirick behöver Yang? - Ja.
Jomsbergare är inga bråkstakar, min vän.
- De är jorden mest lojala krigare. - Bra. Arroganta män faller lättast.
Vi ska inte passera den gården osedda.
Jag skulle inte vara så dyster, gode Yorik.
- Alcuin, skynda dig. - Gå! Jag kommer i sinom tid.
Den här går direkt till fängelsehålorna. Era vänner är där nere.
Kungen skickar oss norrut med en slav för byteshandel.
Hörde du det?
- Brynna! Bra? - Ja, Yang, jag mår bra. Du?
Jag mår bra. Kom.
- Öppna grinden. - Fan ta dig, hora!
- Öppna dörren. Öppna dörren! - Som ni önskar, min dam.
- Hej, det är den lille mannen. - Yang, bra?
- Nej, Yang, du är lysande. - Var är Eirick?
Nästa cell.
Men vad i Odins blinda öga, har de gjort med dig?
Brynna, var är hornet?
- Med Alcuin. - Var är han?
Druiden och hornet, var är de?
Hugg ner dem.
Jag skulle sitta stilla om jag var ni, min Herre.
Se ni hur han sviker sin bror? Må han inte behandla er likadant.
Vad erbjöd Thor, för att du skulle förråda mig?
Varför? Alla Angle Isles att regera som jag tycker passar.
Du ser, broder, du är inte den ende som har överläggningar med Gudarna.
Du kan behålla Angle Isles och tronen. Men förstå det här.
När jag har besegrat Thor, kommer jag tillbaka-
-och då ska vi göra upp räkenskaperna.
Det är du som inte förstår, broder.
Hornet i sig självt, betingar det högsta priset.
Utan det, är du värdelös.
Kung av Jomsberg!
- Är det här det du söker? - Din jävel! Förrädare!
Det är en fin sak.
Du ser, broder, budskapet var mycket enkelt.
Din bror är på väg, och han för med sig Helheims horn.
Ta det, och fängsla honom.
Och med hjälp av din vän här, har jag gjort det.
Så nu är det dags för mina räkenskaper.
För bort honom.
Behandla honom som det anstår en kunglig. Använd ett svärd.
Kasta de andra över klippan.
Druid, kom. Drick med mig.
- Det fanns en förrädare bland oss! - Ja, Alcuin, trollkarlen.
Han är skyldig oss sitt liv. Hur kunde han göra det?
I gengäld får han Beothrics guld.
Vi ska alla dö, eller hur?
Min Herre, vi står på er sida. Vi tar er härifrån och ger er skydd.
Vi ska samla våra män, och gå med er i kampen mot Trøndelag.
- Hur är det med de andra kaptenerna? - För dem, är det förräderi.
Det ser ut att göra gör ont.
Låt mig.
Om den här strävan pågår mycket längre, finns det inte många kvar av er.
Vi har förlorat hornet. Oddsen är emot oss.
Kan vi inte slåss utan det?
Hornet, är det enda som kan stoppa Thor.
Kanske har jag ingen rätt att be männen fortsätta.
Eller dig.
Jag vet att du sa att du inte skulle begära mer av mig än någon annan.
Men tänk om jag vill ge dig, det som bara en kvinna kan?
Brynna...
Jag lovade bort mitt hjärta till en annan, för många år sedan.
Varför har jag älskat en mänsklig dåre. Nej. Var stilla där.
Vänd dig inte om.
Vi är långt ifrån varandra just nu, men jag kan tala genom den här.
Jag pantsatte mig själv till Gudarna, så att du kunde leva igen.
Men du fick ditt liv med ett villkor, att du och jag...
...aldrig får uppleva kärlek igen. Men du lever åtminstone.
Jag vill hellre vara död, än att leva mitt liv utan dig.
Du måste.
Jag förde dig tillbaka, så att du kan leva.
Vi kan inte längre vara tillsammans.
Eirick... sluta leva på minnen.
Om en man tillbringar sitt liv med att se bakåt, missar han det framför sig.
Och vad finns det framför mig?
Hopp.
En chans till glädje, lycka.
En vetskap om att de dödliga har något Gudarna önskar:
Kärlek.
Det är ingen skam att älska igen.
För den lilla tid som är kvar, har Thor...
Så kämpa för din rätt till en morgondag.
Kämpa, så att ditt namn ger eko långt ned i åldrarna-
-som ett namn för godhet, värde, och för ljus.
Jag är... Jag är ledsen.
Jag... Jag menade inte.
Vill du ha mig, är jag din.
Jag ska tänka på det, min Herre.
- Jag känner igen det ansiktsuttrycket. - Tänk vad en god natts sömn kan göra.
Mer som en natt utan sömn.
Där är er armé, min Herre.
- Dina män och Jomsberg blir stolta. - Det blir en viktig strid.
De kommer att sjunga sånger om de få som gick till Trondheim-
-och krossade Gudarnas arméer.
Män, vi går snart, innan Beothric upptäcker det!
Förlåt oss, sire.
Vi har förrädare bland oss.
Några av våra bröder har tagit parti för er bror, sire.
Kungen är död.
Druiden.
Vad kan de göra med endast ett par hundra män?
De är Jomsberg. Vem vet vad de kan göra?
Jag bryr mig ytterst lite.
Imorgon ska jag ha hornet, och ingen armé i Mittens rike, kan stoppa mig.
Portarna till Valhall, Midgård och Helheim kommer att stå vidöppna.
Min Herre, vad är det för plan? Vad är det ni säger?
Jag ska förbereda vägen, som öppnar portarna mellan himmel och helvete.
Det utlöser förödelse i vår värld.
Jag bryr mig inte om din värld.
Tusentals av våra folk kommer att dö.
De människor som plöjde våra åkrar, byggde våra fartyg.
Ni är säkert inte ovetande om förödelsen det orsakar.
Idiot! Självklart vet jag det.
Genom att smida förödelse i världen, förgörs den kristna guden för evigt.
Det handlar inte om vår vikingasträvan, eller att utöka vår sfär.
Det handlar om dig, och Gudarna, på bekostnad av de dödliga.
Vad bryr jag mig om de dödliga? Jag är en Gud.
Du kanske bryr dig lite, min Herre-
-men jag tillåter inte att du leder oss till vår egen undergång!
Du glömde en sak.
Endast de av gudablod, kan använda Gudarnas vapen.
Du, Wolfred...
...lider brist på visioner.
Nordens kungar, förbereda era män.
Kampen om Mittens Rike börjar vid soluppgången.
Kapten.
Jag namnger dig, Kung av Nordland, i stället för Wolfred.
Så många.
Dina män undersöker skyddsmuren, och anfaller på den vänstra flanken-
-där muren är trasig. - Och om vi raserar den?
- Då kommer vi igenom. - Och om Thor dyker upp innan dess?
Jag ska kalla ut honom, och vi ska kämpa intill döden.
Annars dör vi, och våra problem är över.
Förmörkelsen. Det börjar snart.
Män, vi slår läger här för natten.
Män av Jomsberg, vikingar, bröder...
Bortom åsen finns nords armé, mer än tusen man stark.
Vi är bara några få. Fem mot en.
Om ni vill, rider jag till deras kaptener-
-och ber om en extra dag, så de hinner samla ihop fler män.
Det verkar bara rättvist.
Några av er, känner mig.
Några av er, har blödit med mig.
Några av er, har hört skrönor om vunna strider, Gudar och Gudinnor.
Det här är jag, Eirick av Jomsberg, och min sång är ännu inte slutförd.
Måttet på en människa är inte mätt i hans vunna strider-
-de han dödade med sitt svärd, eller det guld han har lagrat.
En man mäts genom sitt mod, hans hängivenhet till familjen.
Hans vilja att möta sitt öde.
Om vi inte kämpar i dag, uppstår en generationslång terror-
-där gudarna kommer att frigöra ålderdomliga fasor.
Idag kan du inte kämpa för dig själv.
Idag...
...slåss du för dina fruar, dina söner, och dina döttrar.
Om ni skulle dö i dag-
-dö med vetskapen om att ni har stått sköld vid sköld med era bröder.
Och dött som en viking bör, med heder.
Kom.
Följ mig!
Nu liknar det något.
De har inte en chans mot vår mäktiga armé.
Inta position!
Mot muren!
Eld!
Ta skydd!
Första vågen, bilda ny linje!
Reträtt!
Kom igen, era jävlar! Kom igen!
Vi har raserat muren, kapten, men vi har förlorat många av våra män.
Vi måste vinna det här. Vi ska kämpa till slutet.
En annan kapten kommer!
Min Herre, er bror är död.
- Vi ansluter oss till er ädla sak. - Kom, låt oss fortsätta striden.
Sire. De har brutit in till vänster. De har fått förstärkningar.
Då rider vi.
Gregor!
- Vi är slagna. - Vem berättar för Thor?
Åt helvete med honom. Jag rider till mina skepp. Stanna om ni önskar.
- Rädda dig själv om du kan. - Du är ingen viking.
Åt helvete med dig också, kung av Nordland.
Tillbaka till fästningen! Reträtt! Reträtt!
- Det finns inga kvar åt oss. - Det räcker för mig.
Jag kom inte hit för att bara se på.
Jag tänker inte låta dig göra det.
Vad händer nu, Eirick? Du kan inte stoppa mig.
Har du kommit för att se mig öppna portarna till Helheim?
Jag kanske inte har hornet, men ser du mig springa?
Jag har kommit för att möta dig, Thor, och dö om jag måste.
Ah, ja. Hornet.
Genom att blåsa i det, trodde du att du kunde skicka mig tillbaka till Valhalla.
Jag ska försöka.
Du kan inte stå emot mig, min son.
Din far kände inte till sanningen.
Han antog en annan form för att få ligga med din mor.
Jag behövde inte sådana knep.
Hon var en villig hora, som uppfyllde mina önskningar.
Tror du verkligen, att en vanlig man kunde uppstå från de döda.
Dricka ur Freys bägare, utan att dö?
Kunde ligga med kärlekens gudinna, utan att drivas till vansinne av lust?
Gudarnas blod rinner i dina ådror.
Mitt blod finns i dina ådror.
Gå samman med mig, och tillsammans ska vi styra världen med vår hand-
-och vi ska köra bort den ende Guden, och hans son, från jordens yta.
Jag låter dig inte förstöra Mittens rike.
Då blir det strid.
Nej! Eirick!
Jag fruktar inte ditt vapen! Jag har Gudarnas blod i mig.
Jag har Gudablod.
Kan jag få Helheims horn?
Lord Frey.
Stackars Jomsbergs klanhövding.
Du kan blåsa tills havet blir bottenfruset-
-men det var aldrig tänkt att blåsa bort Thor.
Nej, det var avsett för ett annat...
...högre syfte.
- Men du sa... - Ja.
Jag sa att bara en odöd kunde komma in helvetet.
Inga Gudar. Både Thor och jag behövde dig för att få tag i hornet.
Du förstår, det behövs tre reliker-
-för att öppna portarna till Himlen, Jorden och Helvetet.
Maria Magdalenas halsband från Midgård.
Thors hammare från Valhall.
Och Helheims förgyllda horn.
Din stackars idiot.
Hornet är den sista nyckeln, och du har fört den till oss.
Varför gör ni det här?
Människor... är otacksamma.
Vi har skyddat dig i evigheter, då överger du oss för någon ny Gud?
Det är dags för människan att betala priset.
Min son... tillsammans kunde vi ha regerat världen.
- Hornet spricker sönder. - Någonting är fel.
Varför händer det här?
Eftersom det är falskt! Jag gav ett falskt horn till Beothric!
Jag lyssnade på vad jorden berättade!
Jag kände till dina planer, Frey. Och förstod att du skulle förråda oss.
Naturen kommer alltid att berätta om förrädare.
Ingen, Gud eller dödlig, ska styra jorden!
Brynna.
- Det är en bra död. - Det borde ha varit jag.
Ingen väljer sitt öde.
Du är inte ansvarig för mitt liv, eller någon annans.
Bara ditt eget.
Jag har fått frid.
Jag fick en ärorik död.
Skicka mig tillbaka till havet.
Se, Brynna den Rättvisa. Ser du din mor, som väntar på dig i Paradiset?
Se, Gregor den Väldige. Ser du våra fränder?
Se, Warick den Vise. Ser du vilan som väntar i paradiset?
Se, Bernard Viking. Hans paradis är hans ära och familj.
Och där ser jag mina vänner omgivna av de som har gått före.
För när min tid kommer, ska jag gladeligen följa efter.
Borta är spåren av de gamla Gudarna från Mittens rike.
Mänskligheten har nu friheten att välja sina Gudar, sina vänner, sina fiender.
Jag blev känd som Eirick Thorson.
Mina män och jag, har blivit väktare av de heliga relikerna.
Inte många känner till vår existens, så vår sång...
...vår sång kanske inte ska sjungas ännu..
Översättning: ammi [STfA]